KES SAAB ANANASSI?
Lähen oma sõbra, elevandipoja juurde ja kostitan teda lõhnava ananassiga.
Elevandipoeg oskab laulukesi välja mõelda, ja kui ta neid loob, unustab ta kõik ilmas.
Unustab isegi hommikust süüa.
Kas nii siis tohib? Tal on ju valus! - Mis siis?!
Tal on ju nii palju sulgi. Aga mul pole ühtki.
Aga mis see sul on?
See? - No jah.
See on minu ja elevandipoja hommikusöök. - Üks kahe peale?
Jah.
Aga kas sa tead, kuidas seda jagada nii, et mitte keegi, isegi mina, poleks solvunud?
Kuidas?
Näed, nii!
Ja nii!
Jaa, millestki sain ma aru.
Tiigrike!
Noh, tiigrike, tule siia!
Tiigrike! Noh!
Tahad, ma räägin sulle ananassi vastu ühe saladuse, ah?
Väga hirmsa saladuse. Lihtsalt jubeda saladuse.
Ehk ei maksa, või mis? - Ei, ei, räägi!
Kuula siis...
Ma tean, kus elab metsa kõige hirmsam loom. - Tõesti?
Vaata siia õõnsusesse! Vaata-vaata!
Ei, ahvipärdik, see pole hirmus saladus.
Aga mina tean tõepoolest kohutavat saladust. - Jah? Noh, räägi!
Ahvipärdik, ma tean, et sul pole sõpru.
Kui tahan, siis on.
Hei, papagoi! Kas sina tahad olla minu sõber?
Kuule! Kilpkonn! Kas hakkad minu sõbraks, ah?
Koolibrid!
Koolibrid, hei!
Nad ei taha.
Ta-ta... ja tahaks sõbrustada!
Üksinda keeruline on siin ilmas.
Tiigrike!
Tasem!
See on... teile.
Meile? - Jah. Ma just äsja lahendasin ühe saladuse.
Ma sain aru, miks mul pole sõpru. - Siis on hästi, lihtsalt imetore!
Jah?!
Tiigrike!
Sa pole üksi? - See on mu sõber ahvipärdik.
Suurepärane!
Me nii kiirustasime sinu juurde, et ei jõudnud hommikustki süüa.
Ma nii kaua ootasin, et jõudsin ühe laulukese valmis teha.
Jah?
Üksinda on igav elada, kõigil tarvis sõpru omada.
Üksi elul väärtust polegi, sõbrad on sul ja mul, elevandilgi.
Vaidlused ja tülid, vaidlused ja tülid,
jätame kõik kõrvale, kõrvale, kõrvale.
Söögid, joogisõõmud, muremõtted, rõõmud,
võrdselt ära jagame, jagame.
Järsku õnnetus sul juhtuski, tuge leiad sõbralt kindlasti.
Kartmatu on tema eluviis, sabast sul, sabast sul kinni haarab siis.
Vaidlused ja tülid, vaidlused ja tülid,
jätame kõik kõrvale, kõrvale, kõrvale.
Söögid, joogisõõmud, muremõtted, rõõmud,
võrdselt ära jagame, jagame.
Ei saa ennast külla kutsuda. - Teisi seljas külla tassida.
Üksi elul väärtust polegi, selleks meil sõpru just hoida tulebki.
Vaidlused ja tülid, vaidlused ja tülid,
jätame kõik kõrvale, kõrvale, kõrvale.
Söögid, joogisõõmud, muremõtted, rõõmud,
võrdselt ära jagame, jagame.
Aga nüüd lähme ujuma.
Ja selle ananassi
saab see, keda me kohtame teel. - Tubli, ahvike.
Vaidlused ja tülid, vaidlused ja tülid,
jätame kõik kõrvale, kõrvale, kõrvale.
Söögid, joogisõõmud, muremõtted, rõõmud,
võrdselt ära jagame, jagame.
Söögid, joogisõõmud, muremõtted, rõõmud,
võrdselt ära jagame, jagame.
Jagame.
Jagame. Jagame.
Jutustas Pastella